9. a folyadékelegyek komponenseinek, a komponens forráspontkülönbségei alapján történő, szétválasztását nevezzük desztillációnak. A folyadékelegyek forrása a tiszta folyadékfázishoz hasonlóan akkor következik be, amikor az elegy tenziója eléri a külső nyomás értékét. Adott  t-en az egyes komponenseknek különböző a tenziójuk. A folyadékelegyek feletti gőz eltér a folyadékelegy összetételétől. Gőzfázisban nagyobb az alacsonyabb forráspontú komponens móltörtje mint foly fázisban. Folyadékelegyek forralása közben a folyadék és a gőzfázis összetétele folyamatosan változik, így a folyadékelegyek forráspontja nem állandó. A forralás során a visszamaradó folyadék a magasabb forráspontú komponensben egyre gazdagabbá válik. A forráspontváltozás az összetétel függvényében általában eltér a lineáristól és a rendszer természetétől függően különféle alakú görbe szerint történik. Legegyszerűbb eset: pl etiléter-etilalkohol folyadékelegy: bármely összetételű elegy forráspontja a tiszta etiléter és a tiszta etilalkohol forrpontja közé esik, a görbének nincsen minimuma, maximuma. Ilyen esetben lehetőség van a komponensek desztilláció útján történő elválásra. Ha a görbének maximuma v minimuma van, a komponensek desztillációval nem választhatók el, az ilyen elegyek azeotrópos elegyek. Forralás szempontjából úgy viselkednek, mintha egykomponensű rendszerek lennének, de ez nem igaz, mert a p változásakor az azeotrópos elegy összetétele megváltozik. Azt az eljárást, amikor a különböző forráspont-intervallumok átdesztillált anyagot újbóli desztillálásnak vetjük alá, frakcionált desztillációnak nevezzük. A desztillációt a gyakorlatban folytonosan működő készülékben hajtják végre.